Tekstet af NG Serier Udgivet på NextGen
Jeg blev født som oldermand af England -
- sand arving til Northumbrias Bebbanburg.
Jeg var 12 år, da jeg første gang red i krig. Jeg så min far blive dræbt.
Stjålet af besætterne sammen med en saksisk pige, Brida.
Jeg blev først en slave, og siden en søn for jarl Ragnar.
Skæbnen gjorde mig til dansker...
Gjorde unge Ragnar til min bror, og Brida til min elsker.
Så bragte skæbnen forræderi.
Brand!
Løgne blev spredt for vinden om, at jeg havde dræbt Ragnar, -
- så med hans rigdomme flygtede vi sydpå.
Til Wessex, til Beocca, og til kongens bror Alfred.
Set af danskerne som en sakser, og af sakserne som en dansker -
- kunne mit ord ikke vinde tillid.
Men jeg er Uhtred, søn af Uhtred, og skæbnen betyder alt.
Tekstet af NG Serier
Gør plads. Det er kongen!
Jeg må tale, herre. Øksen skar dybt.
- Selv en konge kan ikke overleve det. - Vi må bede, og vi skal se.
WINCHESTER KONGERIGET WESSEX
Om forladelse, herre.
Det var det bedste, jeg kunne gøre uden at tale med Alfred først.
Jeg bringer dig mad, øl og først og fremmest godt nyt.
- Er Alfred død? - Det modsatte.
Han er i live, og sejrrig. Han besejrede danskerne.
- Hvorfor er det godt nyt? - Alfred handlede på dit råd.
- Du har andel i hans hæder. - Hæder?
Hvorfor er han så spærret inde, og skal skide i et hjørne? Kalder du det hæder?
- Kan hun ikke holde kæft et øjeblik? - Nej, hun kan ikke!
Og det vil hun ikke! Behold dit ædelse. Jeg vil ikke have det!
- Jeg spiser ikke før, jeg er fri! - Kun Alfred kan sætte jer fri!
Jeg taler med ham. Du skulle bruge den tid, pige, -
- til at overveje din opførsel. - Jeg vil bruge denne tid -
- til at forbande dig. - Så gør det.
Alfred afviste mit sværd.
Jeg tilbyder det ikke igen, medmindre han tigger om det.
Herre, nogle gange tænker jeg på, om ikke din stædighed er simpel dumhed.
Han sender bud efter dig, når han har skrabet mudder og blod af brynjen.
- Vi takker Odin for vores frihed. - Gør det.
- Vi er danskere! - Vis respekt!
Gør det igen, og jeg skærer dig op fra pikken til halsen.
Hvad er det?
Jeg kunne ikke vente med at se dig.
- Jeg måtte se bevis på din sikkerhed. - Her er det.
- Gå. Min kone vil hjælpe mig. - Herre.
Mit privilegium.
Sikr dig det er repareret og i orden.
Jeg vil være et fortabt fjols uden dig.
Sikken jeg fumler.
Hvem banker på?
Herre, milady, om forladelse.
Jeg håbede på, at kunne snakke om oldermanden Uhtred.
Fader, tilgiv mig, men min herre trænger til hvile.
Ja. Du er...
Om forladelse.
Aethelwold, var du med på højen? Jeg så dig ikke.
Jeg blev holdt i sikkerhed med præsterne.
Der kommer andre slag. Mange.
Og jeg er sikker på, det fortsætter til, vi alle er døde.
- Siger du, vi skulle overgive os? - Aldrig.
Aldrig, men jeg er ikke modstander af kompromisser.
Hvor meget jeg end elsker Gud, har jeg ikke travlt med at se Himmelen.
Antallet af knælende gejstlige ændrer ikke på, hvad den hedenske økse sang.
Vore bønner burde være for kongens efterfølger, hvem det måtte være.
Kronen er min, min fødselsret.
Er du uenig?
Argumentet imod det -
- er, at du er ung, herre. - Jeg er min fars arving.
Ja, du er din fars arving, men din far var også knyttet til Alfred.
En søn kommer før en bror.
Måske, hvis du snakker med kongen direkte.
Jeg tænker, at hvis din far på hans dødsleje udpeger dig som arving -
- vil det være svært for Rådet at gå imod det. Din far vil nok være glad for -
- at hviske det i dit øre. Om han er ved bevidsthed eller ej.
- Dit råd bliver ikke glemt, unge Odda. - Tak, herre.
Guthrum. Du gik i kamp uden mig. Hvordan kan det være?
Det var ikke meningen.
Virkelig? Hvorfor skete det så?
- Lad os tale indenfor. - Vi taler her.
De marcherede hurtigere end forventet, og positionerede sig godt på højen.
- Det sker ikke igen. - Nej, det sker ikke igen, -
- for du har mistet halvdelen af dine mænd. - Vi dræbte deres konge, Aethelred.
- Så du ham falde? - Ja, jeg så ham falde.
Han blev ramt af en økse. Han er død. Vi blev ikke slået.
Vil du være konge af Wessex?
Jeg vil tillade det. Men hvor er min betaling? Mit sølv? Mit korn?
- Det blev lovet, men nu er det væk. - Det er der stadig.
- Danskere taber ikke. - Jeg er ikke fortabt.
- Du har givet dem håb, det er værre. - Uden deres konge er der intet håb.
Hvis de har besejret danskerne, som jeg ikke tror, hvorfor fester de så ikke?
Præsten lyver ikke.
På trods af at han er præst.
Hvorfor er de så anderledes, så ulykkelige?
- Guds vilje. - Jeg vil ikke være en saksisk kvinde.
Jeg vil ikke arbejde til jeg falder om.
- Det kommer ikke til at ske. - Det skal ikke være mit liv.
Alfred kan hjælpe os. Vi udnytter ham -
- til husly, og derefter velstand.
- Han har udnyttet dig. - Og nu skylder han mig.
Godmorgen.
Tak for i går.
Luk døren op. Jeg ønsker at se min far.
Luk døren op, eller jeg bruger jeres boller til en slangebøsse.
Aethelwold.
Jeg er her for at bede for min far, kongen, og være ved hans side.
- Kongen er død. - Hvorfor blev jeg ikke tilkaldt?
- Jeg skulle have været ved hans side. - Du var ikke at finde.
Jeg sov i mit kammer.
Før han gik bort, udnævnte kongen mig til tronarving.
Det fortalte han mig. Det er sandt.
Hans sidste ønske. Hans sidste befaling.
I bør alle gentage dette.
- Jeg informerer Rådet om din påstand. - Det bør du gøre.
På trods af at alle her og andre hørte din far videregive sin krone til Alfred.
Han må have talt i vildelse.
Ved hvilken anledning?
Jeg er kongens søn.
Gør din pligt.
- Herre. - Uhtred.
Du må undskylde forsinkelsen af din løsladelse. Jeg havde andet at se til.
- Øl, fader? - En smule. Og til vore gæster.
- Det lader til, du talte sandt. - Det gjorde jeg.
Selvom vor sejr er midlertidig står jeg i gæld til dig.
- Wessex skylder. Er min undskyldning nok? - Det er den ikke, herre.
- Uhtred mener, at det ikke er nødvendigt. - Jeg ønsker, at ses som en oldermand, -
- for jeg er en oldermand. - I Northumbria. Dette er Wessex.
Dette er England. Et kongerige, som du sagde.
- Du har intet land. - Og det vil jeg have.
Jeg fortjener land.
Jeg bragte dig her for at sige tak, men vi må tale igen på et tidspunkt.
- Nu har jeg andre vigtige sager at se til. - Jeg gav dig sejr, herre.
- Hvad er vigtigere end det? - Kongen er død.
- Siden hvornår? - Jeg har næsten lige forladt ham.
Det første, jeg vil gøre som konge, er at tilbyde danskerne fred.
De vil tro, at du er svag, herre.
Så må jeg overbevise dem.
Tøs, bring mig noget frugt til mit kammer, nogle udskårne æbler og mælk.
Hvil jer, vask jer, spis noget. De har I fortjent.
Hvad er det, du siger? Man taler ikke sådan til en fremtidig konge.
- Han er ikke min herre og ej min konge. - Hør på mig, Uhtred.
Alfred er ham, man bør følge. Han kan få dig tilbage til Bebbanburg, -
- som herre og mester. - Uhtreds sti er Uhtreds ansvar, -
- ikke en præsts. - Om forladelse, herre.
Jeg må gå og bede om styrke til at udrydde de uhellige tanker i mit sind.
- Vil du have land i Wessex? - Det er min vej tilbage til Bebbanburg.
Hver en sølvmønt du får af Alfred, vil blive taget af danskerne.
Sammen med dit liv, de kan ikke besejres.
- Undskyld, herre. - Jeg løber et ærinde for Lord Alfred.
- Mælken er til Alfred? - Det er den.
Ikke et ord. Fortsæt.
Master Aethelwold, knægten, som vil være konge.
Af respekt for den afdøde konge vil Alfred ikke at krumme et hår på dit grimme hoved.
Men han vil ikke finde sig i din uforskammethed og løgne.
- Din søn er en del af min uforskammethed. - Stille!
Du skal ikke involvere andre i dine konspirationsteorier.
Mit hoved er ikke grimt.
Du bliver sendt til et kloster i Hampton for at blive dannet.
- Det bliver et langt forløb. - Jeg er kongens søn!
Wessex har ikke råd til splittelse. Heller ikke mærkelige ideer -
- fra en idiotisk unge, adel eller ej. Sørg for dette.
- Må jeg gøre ham føjelig, herre? - Meget gerne.
Nej...!
Kom ind.
Du ønsker at se mig, herre.
Det gør jeg. Det gør jeg.
Du skal bringe en besked til Guthrum, til danskerne.
Du skal invitere dem til forhandling, indenfor de næste dage, som det passer dem.
- Jeg vil gerne repræsentere dig, herre. - Tak.
Fornærmes du af, at jeg våger over dig?
Nej, min herre, aldrig.
Jeg vil beskytte dig med mit liv.
Du er det mest dyrebare. Du er Wessex, England, -
- skal altid beskyttes, aldrig krænkes. Kun elskes.
Energisk. Hvem er det?
- Herre. - Min samvittighed.
Vil du deltage i min bøn, herre, måske for kongens død.
Gerne, Fader. Det sætter jeg pris på.
Undskyld, herre. Mælken er blevet sur.
Jeg er træt af mælk og æbler. Jeg har brug for kød.
- Men du afholder dig fra kød, min herre. - Herren har brug for mad.
Han hverken er, eller vil blive en helgen. Jeg har overlevet kampe.
Jeg har brug for kød.
- Lad os bede sammen om styrke, herre. - Hvorfor skal det være en synd?
Det er allerede en byrde.
Det handler aldrig om, hvad jeg ønsker at gøre, men hvad jeg skal gøre.
Bed Gud om at give mig styrke til at bære kronen, så godt som dig.
- Fader Beocca, har du et øjeblik? - Ja, herre.
- Uhtred kan måske godt bruges. - Det glæder mig at høre, herre.
- Hvad er Brida for ham? - En forhindring vil jeg mene, herre.
- Kone? - Nej.
- Hun er rastløs. - Hun er hans dårligere halvdel.
Men han er glad for hende.
- Det er korrekt. - Nu må vi se.
- Tak. - Herre.
- Jeg har en besked fra kong Alfred. - Hvem er kong Alfred?
Han er Alfred, kongen af Wessex, som gerne ser jarl Guthrum til fredsforhandling.
Hop ned af hesten.
Du er smuk.
Sig til kongen... Hvad var hans navn igen?
Alfred.
Fortæl kong Alfred, at Guthrum accepterer invitationen, -
- at jeg våger over ham, og rider ham i møde.
Jeg gider beskeden videre, herre.
Denne hest tilhører mig nu.
Uhtred, Alfred prøver virkelig at finde et formål med dig, -
- men Brida er...
Hun hjælper ikke.
- Kan du holde hende væk fra mig? - Han ved godt, hvad jeg kan bruges til.
- Uhtred... - Det er bevist.
- Nu må han vise, hvad han kan bruges til. - Han bliver konge.
Du kan være under hans kommando, men det vil jeg ikke.
For mig er Alfred en måde at få mit land, rigdom og titel tilbage.
Vi kan begge bruge hinanden.
Tro ikke, at han er naiv. Han gennemskuer dig.
Han ser, hvad jeg tillader.
Vil du have selskab?
- Hellere Guds selskab fremfor dumme mænd. - En anden gang måske.
- God morgen, Uhtred. - God morgen, herre.
- Fin brynje. - Den tilhørte en sakser, og nu dig.
- En gave. - Hvad skal du have retur? Intet er gratis.
Du har allerede betalt... Vores sejr ved bakken.
Unge Odda, har du sagt undskyld til Uhtred?
Jeg vil gerne undskylde. Du talte sandt.
Måske et lille buk?
Du må gerne lade os alene.
En god konge har brug for gode råd, Uhtred.
Tag min nevø Aethelwold, kongens søn, for eksempel.
Han er ung, mens ser sig som den rette tronfølger. Hvad gør jeg med ham?
Du skulle dræbe ham, herre. Som onkel Aelfric ville med mig.
- Ellers udviser du svaghed. - Du er uforskammet.
Jeg tillader det. Det er hans hedenske del, der taler.
Du tænker som en dansker, Uhtred. Hvis jeg dræber Aethelwold, indrømmer jeg -
- at han har krav på tronen, hvilket han ikke har. Sådan tænker jeg.
Men at have en hedensk person i Rådet giver mening.
Hvad frygter danskerne mest?
Deres krigere. De lever for at slås.
Og hvis de taber, som ved bakken?
De vil hellere trække sig tilbage, end at miste for mange mænd. Det er deres frygt.
De elsker at slås, men hader at tabe. Det er der ikke noget nyt i.
- Odda godkendte vist ikke dit råd. - Det gør jeg ikke.
- Jeg er ligeglad. - Jeg har tænkt over dit ønske, om -
- at blive en oldermand. - Det er noget værre sludder.
Jeg er en oldermand.
Du har hverken rigdomme eller land til at bevise det.
- Jeg er oldermand ved arv. - Vil du -
- overveje at blive det ved ægteskab? Jeg kender til et ægteskab, -
- der vil give dig land og titel. - Jeg har ikke brug for en kone.
Hun vil hjælpe dig med at slå rødder, hvilket du har brug for.
- Det vil bevise dit engagement for Wessex. - Det har jeg allerede gjort.
Du sagde selv, at jeg gav dig sejren ved bakken.
Du hjalp til, Uhtred. Mænd fra Wessex var skyld i sejren.
Som du nægter at være en del af gennem ægteskab.
Land og sølv ønsker alle, og jeg er ikke anderledes.
Men tro mig, herre, jeg har ikke brug for en kone.
- Mit sværd er dit. - For en pris.
Alt, hvad jeg ejer, er blevet frataget mig.
Jeg har brug for en titel og rigdomme.
Tilbyder eller sælger du mig dit sværd?
For at blive en oldermand, skal du have land. Sådan er loven.
Står du ved min side til forhandlingerne, -
- og hjælper mig til at gennemskue fjenden, -
- så kan vi snakke videre om rigdomme og belønninger.
Hvad så du? Hvad viste de dig?
Det skal du ikke blande dig i. Jeg har det skidt.
Her. Vand.
Skæbnen har bragt os hertil.
Det er de tre norner ved Yggdrasils rødder, og deres spinderi, -
- som har bragt os hertil.
Vi burde rejse.
Til Cornwalum, Wales, Irland... Hvilket som helst sted.
- Hvorfor? - Flugt.
Sikkerhed.
Jeg så Ragnars skib.
- Fra fortiden? - Nej, Wind Viper.
Unge Ragnar?
Jeg var der, om bord på skibet. Jeg så det.
Jeg vil væk herfra. Kom med mig.
- Tag med mig. - Jeg har givet Alfred mit løfte.
Deltage i forhandlingerne, rådgive.
- Brida, der er ikke andre steder for os. - Vi kan ikke blive her.
Det er en start.
Lad mig være.
- Vi kan ikke bare rejse rundt på må og få. - Hvordan kan du stole på ham?
Hvordan ved du, han ikke overlader dig til Guthrum og så videre til Ubba?
- Du ved intet om ham. - Jeg stoler på Beocca, han er hans præst.
Jeg sagde: "Lad mig være."
Du var ikke på skibet med mig. Gå til Alfred og jeg vil se på, han forråder dig.
Så hvad ved vi om ham Alfred?
At han er syg. Han er svag. Han vil forhandle.
- Det viser sig, han ikke er kriger. - Men han besejrede dig, Guthrum.
Hvad siger det?
Forhandling. Sølv.
Vi tager hans sølv.
- Og hans land. - Hvis han nægter?
Han vil aldrig nægte. Han ønsker at leve, og vil kaldes konge.
Vor Gud i Himmelen, vi beder dig finde sympati -
- for din hengivne tjener, Alfred.
Velsign ham med mod, styrke og visdom.
Forlad aldrig hans side.
- Amen. - Amen.
Skænk ham rene og hellige tanker, -
- og styrken til at udføre Dit arbejde her på jorden som vores konge.
Tillad os at salve Alfred for at fremme din vilje.
Du er Guds konge, Alfred af Wessex.
Vivat Rex alfredus...!
Jeg kan ikke forestille mig en tid uden dig.
Vivat Rex alfredus...!
WILTON KONGERIGET WESSEX
- Er det Guthrum? - Ja.
Du kan se en knogle i hans hår.
- Det er hans mors ribben. - Hvor kært.
- Og de andre? - Det er Ubba. Den store mand.
Høvding Ubba er med dem? Du sagde, han var nordpå.
Nu er han her. Det er godt.
- Så du er Alfred, konge af Wessex? - Det er jeg.
- Er du jarl Guthrum? - Ja.
Hvis du vil have fred, så må du betale.
- Og du er jarl Ubba. Velkommen. - Tal.
I bytte for en aftalt sum af korn, kvæg og sølv, -
- foreslår at jeres skibe og mænd tager tilbage til London og bliver der.
Ydermere foreslår jeg, I begrænser jer til East Anglia, Mercia, og Northumbria.
Wessex er saksisk, og som sådan udenfor for rækkevidde af danskerne.
- Vi forlader ikke Wessex, vi er her nu. - Så vil I sulte.
I har meget lidt proviant, ingen ly, og en svækket hær.
- Tror du, vi er svage, hvorfor så fred? - Det er det kristne i mig.
- Min Guds vilje. - Jeg vil ikke høre tale om guder.
Gud. Der er kun en.
Du vil snakke om korn, heste, sølv og land.
- Jeg vil ikke snakke om land. - Hvad skriver de?
De skriver det, vi siger.
- Alle ord? - Hvert et ord.
Må jeg så sige røv, patter, kneppe og lort.
De nedfælder historie. Vi skaber historie her.
- Folk vil læse om dette møde. - Fremsig dine kapitulationsbetingelser.
Du bliver betalt for at tage til London. Ikke flere betingelser. Ingen kapitulation.
Guthrum her forlader ikke Readingum.
- Og jeg siger igen, han vil sulte. - Vi vil plyndre, vi vil dræbe.
Og I vil blot tabe flere mænd.
Er det dit ønske, jarl Guthrum, at miste mænd?
Dine overlevende krigere vil måske finde en anden herre.
- Kalder du til møde for at fornærme mig? - Jeg tilbyder fred, og fakta.
Hans hoved, og du kan få din fred. Ham.
Uhtred Ragnarson.
En forræder.
- Intet at sige? - Jeg taler med unge Ragnar.
- Ingen anden dansker har min respekt. - Hans hoved for fred.
Vil du have Uhtred her for fred? Ingen sølv, korn eller heste?
Vi vil have sølv, og forræderens hoved.
Det er betingelserne. Og du, Alfred, du kan forblive konge -
- men vi besætter alle saksiske forter.
Hvis du ønsker at besætte forterne, så gør det. Besæt dem.
Hvor mange har du taget indtil nu?
- Fader, hvor mange har de taget til dato? - Ingen, herre.
Vi kan tage forterne til enhver tid. Vi har taget hele England.
- Og vi kan gøre det samme med Wessex. - Lad mig gøre det klart!
Jeg er parat til at slås... Vi er i overtal vi er mange, og vi er farlige -
- men jeg vil foretrække en fred, men Uhtred her beholder hovedet, -
- men jeg betaler jer godt for at forlade Wessex.
Det er hvad, folk vil læse. At Alfred søgte freden.
Alfred betalte lord Ubba og Guthrum i sølv i bytte for fred.
Det er jeg, som søger en ende på stridighederne.
Det er hvad, som vil blive skrevet.
Uhtred.
Jeg ville aldrig have overgivet dig til Ubba.
- Men du havde overvejet det, herre? - Aldrig.
Rent faktisk, vil jeg have dig til at sværge en ed -
- på hellige relikvier... Et års tjeneste.
I den tid, skal du hjælpe mine krigere, med at forstå, at hedningene -
- kun er mennesker. Og til gengæld -
- får du din egen belønning... Uhtred af Bebbanburg.
Et år.
Dreng!
Til kongen.
De er blevet standset, men ikke mere end det.
De er ikke besejret.
Vores opgave er både simpel og umulig. Vi skal forudse deres næste træk.
- De gør hvad danskere altid gør, angriber. - Hvordan, hvornår og hvor mange?
Det er meningen, at vi skal fejre freden. Behøver vi tale om kamp?
Det gør vi, min kære, fordi freden vil ikke vare ved.
Det vil tage dem mindst et år, før de kan samle en ny stor hær.
- Har jeg dit ord? - Søn.
- Er der noget kød her? - Har hun noget at gøre her?
Brida er min gæst.
Du skulle have taget imod kongens tilbud om en kone. En lady.
Jeg forventer, at de vil komme over land og fra havet.
De vil splitte vores hær i to dele, muligvis flere.
Uhtred har måske ret, det sker nok ikke før om et år, eller mere, -
- men hvad, der står klart, er, at vi skal bruge skibe.
Vi er omgivet af vand, men alligevel har vi meget få skibe.
Du får ikke mig om bord på et skib. Jeg tilbyder min søn.
For at sikre vores kyster, må vi skue ud over dem.
Og for at tjene Gud, må hans ord rejse.
- Amen. Pris ham. - Uhtred, uhyrerne -
- i stævnen af danskernes skibe, er de et symbol på deres guder?
Nej, herre, de er bare uhyrer. De kan tages ned fra deres holdere, -
- så de ikke skræmmer landjordens ånder.
- "Landjordens ånder." - Jeg gad vide, hvorfor nogle af dem -
- filer deres tænder spidse. - Gør de det?
- Nogle af dem, lady. - Gud bevare os.
For at vise, at de ikke er bange.
Kan de påføre sig selv så stor smerte, så tænk på, hvad de kan gøre ved sakserne.
Vi vil forstå dem bedre på dagen, er jeg sikker på.
Danske Uhtred har lovet mig et års tjeneste.
- Er det sandt? - Det er det.
Hans opgave bliver at vise vores krigere, hvordan danskerne kæmper, konstruktionen -
- af deres skjoldmur og sådan. - Herre, hvis jeg må...
Hvalpen her, er knap nok en mand, og du forventer, han skal lære mig at slås?
Leofric, jeg forventer ikke, at han skal lære dig noget.
- Slå ham med stave i træning, når du kan. - Tak, herre.
Men, vores ringere mænd, -
- hvis de kan lære, hvad danskerne ved, -
- kan frygt skiftes ud med viden, uanset hvor skarpe deres tænder er.
- Du spiste ikke til aften. - Jeg ville bare kaste det op.
Et år?
Det starter med et år, og bliver til en livstid.
- Og de tilbød dig en kone. - Jeg har ikke brug for en kone.
- I stedet, svor du på at dræbe danskere. - Du kender mine grunde.
Vi har boet i et palads.
Hvad sker der, hvis du møder unge Ragnar, i kamp?
Så kæmper vi.
Hvor er hun? Jeg har ikke hørt hende hele morgenen.
- Hun er ikke langt væk. - Vi skal til at tage af sted.
Det kan jeg se. Jeg følger efter.
Brida!
Brida?
Næsten et barn.
Vidste du det? At du var gravid.
- Nej. - Så du det ikke i dine drømme, -
- da du drak svampeøllet?
- Jeg begraver det. - Vi begraver det.
Det et tegn på nye tider.
Stå sammen! Skjoldene frem!
Skjoldene op! Skjoldene sammen!
Se dem i øjnene.
Tættere sammen, ubrydelig. Er vi klar?!
Stå sammen!
Skjoldene sammen! Vi banker dem med vores skjolde.
De er vores forsvar og vores våben. Vi slår dem omkuld.
Vi er en mur!
Angrib!
Før de to mure mødes, arbejder de første tre rækker mænd sammen, -
- om at skabe en høj skjoldmur. Første række knæler ned, -
- og beskytter underkroppen og benene. Den anden række -
- rækker fremad, og beskytter overkroppen.
Den tredje række læner sig ind, og beskytter hovedet. Fire rækker af mænd.
Skjoldene op.
Skjoldene sammen! Skjoldmur!
Jeg kan lide det hvalp. Det kan jeg.
Dræb så den usling.
Formuen er ikke min.
Den tilhører Lord Ragnar, den frygtløse.
Du gør bedst i, at lade mig i fred.
- Er du Brida? - Hvem spørger?
- Brida. - Hvad med hende?
Nok er jeg ikke synsk, -
- men hun ser altså ulykkelig ud.
Hun foretrækker danskernes selskab, fremfor en saksers.
- Det ser jeg intet galt i. - Så har hun ikke mødt en rigtig sakser.
- Danskerne lever livet fuldt ud. - Gør vi alle ikke det?
Hvad angår Alfred, -
- så mener han det helt bogstaveligt. - Ja, den skinhellige nar.
Tænk om ham, hvad du vil. Men undervurder ham aldrig.
Han er nådesløs. Og kan tænke selv.
Hvilket er mere, end du og jeg magter.
Der har vi jo Leofric, den brave kriger. Må jeg sidde med til bords?
Under ingen omstændigheder. Kender munkene til din forsvinden?
Uhtred, hils på Aethelwold.
Han er også lidt tilbage i sin udvikling.
- Er du da kongens nevø? - Bestemt ikke, -
- jeg er faktisk kongen selv!
Men Alfred elsker den titel, -
- og alle omkring ham spiller tilsyneladende med på løgnen.
- Hvad snakker I om? - Alfred.
Sagde jeg, at han ikke lader mig slås?
- Til hudløshed. - Jamen, det er rigtigt.
Og fordi han ikke vil tillade det, -
- burde jeg sprætte maven op på ham!
Nævn det overfor alle andre, og du vil dingle for det!
Du lægger hånd på et medlem af kongefamilien!
Det er heldigt for dig, at Alfred ikke bare lader dig myrde.
Det tillader Gud ikke, -
- så ham Gud kan jeg lide...
- Er det sølv? - Ja.
Hvorfor?
- Nu forlader du mig vel. - Sig mig, er du fuld?
- En smule. - Vi giver sølvet til unge Ragnar.
I morgen. Ved solnedgang.
Han er her. Nu kan vi fortælle ham sandheden.
Og så kan vi slutte os til ham.
Jeg skal bruge loyale mænd, overfor Gud, pligten, jorden og Wessex.
Jeg vil atter fremlægge tanken om en ægteskabspagt til Uhtred.
- Min guddatter? - Ja, Mildrith.
Han vil føle sig bundet til jorden. Dermed også kirken, og Gud...
- Det bliver en prøvelse for ham. - Sandelig, ja.
- Vil du begunstige det? - Selvfølgelig, -
- jeg vil gøre alt for Wessex.
Uhtred Ragnarson er en lovende, god mand.
Se mig i øjnene. Du skylder ikke Alfred noget.
For ham, betyder dine ord intet. Du er bare en hedning.
Forstå det nu.
Uhtred Ragnarson bliver aldrig Uhtred af Bebbanburg.
Aldrig.
- Dræbte du min fader? - Behøver du at spørge?
- Dræbte du min familie? - Det gjorde han ikke!
Jeg taler til Uhtred, -
- og jeg spørger ikke en gang til.
Hvis du tror, jeg ville dræbe vores far -
- og mor og hele vores familie, -
- så tag da din hævn nu.
Inderst inde vidste jeg det, men jeg måtte bare være sikker.
Det var Kjartan.
Kjartan ledte angrebet og påsatte branden.
- Hvis vi kunne, havde vi reddet dem. - Jeg vidste det!
- Jeg stolede ikke på, hvad folk sagde. - Vi bærer på Ragnars formue.
- Vi har gemt den til dig. - Brida!
Du er jo blevet en kvinde.
Jeg har drømt om dette øjeblik så mange gange.
Kjartan påstod, at englænderne -
- gjorde opstand mod far, og at du opildnede dem til det.
Og at han har taget hævn over dem, som gjorde det.
Troede du ham, bare et øjeblik?
Ikke en eneste gang. Men nu er han lord Kjartan.
Han har tre gange så mange folk, samt Ubbas fortrolighed.
Der må først lægges en plan, før jeg kan dræbe ham.
- Du mener, før vi kan dræbe ham. - Det bliver farligt.
Det skal gøres.
Ragnar, vi er med dig hele vejen.
Vil I sejle med mig?
Jeg vil.
- Jeg har sværget Alfred troskab. - Det betyder intet.
Har man først givet sit ord, -
- må man også holde det.
Jeg har brug for hævnen, som jeg har brug for vand.
Når tiden er inde, sværger jeg at være ved din side.
Det ved jeg.
Tænk, at jeg lader dig rejse. Mister dig...
Du udgør halvdelen af mit liv.
Al min galskab...
Hold dig munter.
Så er hun altså draget afsted?
Så må det jo være Alfred, der holdt dig tilbage.
Jeg har solgt min sjæl -
- for en ringbrynje og hjelm.
Sådan er det jo, vi sælger alle os selv.
Men året ud, handler det ikke bare -
- om den ringbrynje. Det handler om dig.
Det svin kan tænke, har jeg jo sagt.
Han vil have mere end et år fra dig.
Han vil have din hjælp til at generobre England.
Og det gælder hele England.
Men du kan jo drage tilbage til danskerne, når året er omme.
Så kunne jeg endelig få lov at slå dig ihjel.
Men hvad ville det så gøre dig til?
Og hvem?
Tekstet af NG Serier Udgivet på NextGen